PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
POZNALI
JSME SE
TI DVA
POZNALI MNOHO LIDÍ
STRÁVILI SPOLU SPOUSTU ČASU
A PŘEČETLI MNOHO KNIH
PROCHÁZELI SE, CESTOVALI, ČETLI
LÁSKA, ČAS, PŘÁTELSTVÍ, KOMUNIKACE
ZNOVU OTEVÍRÁM KNIHU O TOBĚ
Pan Kang byl nemocný.
DÍL 15
A Eun-ho se o něj celou dobu staral.
5. července 2007.
Diagnostikovali mi Alzheimerovu chorobu.
Znovu a znovu jsem se ujišťoval, protože jsem tomu nemohl uvěřit,
ale odpověď mého přítele se nezměnila.
Nemůžu uvěřit, že zapomenu komunikovat
a ztratím schopnost psát.
PŘEDNÁŠKA KANG BYEONG-JUNA
Děsím se...
dní, které teď budu muset přežít.
Denně za mnou chodí Eun-ho.
Když se ho zeptám proč,
jen se usměje.
Dnes jsme se šli spolu projít.
Byl nádherný den a procházka mi zvedla náladu.
Mladíka jako ty
bych jinak nikdy nepoznal.
Pane Kangu!
Našel jsem staré deníky.
Psal jsem v nich, že mě navštěvoval syn.
Psal jsem snad dál,
i když se mi zhoršovaly poznávací schopnosti?
Díkybohu
je tento můj zvyk stále nedotčený.
Dodává mi pocit, že se pořád můžu nazývat spisovatelem.
Tím synem, o kterém jsem psal, byl možná Eun-ho.
Už je to dávno,
co jsem o něm začal přemýšlet jako o synovi.
Pane Kangu.
Pane Kangu...
Prosím, nedělejte to.
Pane Kangu!
12. září 2009.
Eun-ho mi musel slíbit...
Slib mi to, Eun-ho.
...že se postará, abych zemřel jako spisovatel Kang Byeong-jun,
ne jako senilní stařec, jenž ztratil paměť.
Požádal jsem ho, aby zařídil, že moje kariéra skončí
mým zmizením, ne Alzheimerovou nemocí.
Žil jsem, abych psal knihy, a přeji si, aby se na mě vzpomínalo
jako na muže, který zasvětil život románům i po své smrti.
Řekl jsem mu, že zemřu jako spisovatel, neboť jsem jím celý život byl.
Proto jsem sepsal svou závěť,
prohlášení o konci své autorské kariéry.
Bude to můj poslední písemný projev.
Přemýšlela jsem, co musel Eun-ho prožívat
a co musel cítit
pokaždé, když mu lidé nerozuměli.
Ty, který miluješ hvězdy
Nepochybně proto...
seděl Eun-ho před domem úplně sám.
Protože dal panu Kangovi slib, který musel tajit i přede mnou.
A ty s ní
Já tě taky potřebuju.
Jsi jediná, kdo mě dobře zná.
I kdyby se ke mně celý svět obrátil zády.
„Musí mít své důvody. Musí to mít vysvětlení.
Musel to udělat proto, aby ochránil něco,
co chce chránit.“
Ty...
Ty o mně aspoň...
nebudeš pochybovat, viď?
A proto
mi nic víc nemohl říct.
Měl na srdci tolik věcí,
ale musel to všechno držet v sobě.
Představa,
jak osaměle trpí, mi drásala srdce.
Musela jsem plakat, protože
jsem věděla, že nemůžu vrátit čas...
a stát při něm.
Dan-i.
Kde jsi, Dan-i?
Dan-i.
Kam šla?
Dan-i, ty jsi v podkroví?
Dan-i.
Pan Kang...
Ty se o něj staráš, viď?
V Kapyongu...
Pan Kang je v Kapyongu, viď?
Podívej se na mě.
Vím, co si určitě myslíš,
ale já to zvládnu.
Víš,
bral jsem to jako zodpovědnost,
kterou musím přijmout.
Proto to zvládnu.
Promiň,
že jsem byla tak nechápavá.
Mělo mi to dojít,
i když jsi mi to neřekl,
ale vůbec jsem to netušila.
Promiň, Eun-ho.
Tohle...
Tohle je rukopis pana Kanga.
Poslední román, který prý napíše.
„Hrdinové.“
„Park Jung-hoon“?
HRDINOVÉ
Tolik let jsi trpěl sám...
a já vůbec nic netušila.
Drásá mi to srdce.
Někdy jsi musel plakat úplně sám.
A určitě přišly dny, kdy jsi nemohl spát.
Občas ses musel cítit strašně sám,
myslet si, že se nemáš o koho opřít.
Bolí mě představa, žes takhle musel žít...
tak dlouho.
Je tady moc hezky.
Ještě jsem tady nikdy nespal.
Vyspíme se tu dneska?
Hlavně mi řekni, že to bylo správné.
To jsem chtěl celou dobu slyšet.
Že to bylo správné.
Já tě znám, Eun-ho.
Musel ses tím trápit
snad stokrát,
snažit se zjistit, co je pro pana Kanga nejlepší.
Zachoval ses správně.
Rozhodně ano.
Kdo je tam?
Hodně štěstí, zdraví.
Hodně štěstí, zdraví, Yeong-cheole.
Hodně štěstí, zdraví.
Pane Bongu, co vás sem přivádí?
Máte narozeniny, takže vás musím navštívit.
Chtěl jsem přijít už dřív
a uvařit vám polévku z řas,
ale musel jsem navštívit bratra.
Copak je to za výraz? Určitě jste dojatý.
- To vám určitě jiný redaktor nedělá. - Díky.
- Už jste ji jedl? - Moment.
To jsou dámské střevíce...
Neměl jsem snad...
Ty střevíce jsou mi povědomé.
Yeong-cheole, kdo je to?
Co tam děláš?
Yeong-a.
Taky ses mu zastavila popřát k narozeninám?
Kdys přišla?
- Včera. - Cože?
Včera?
Co...
Proč? Co to je? Včera? Jak to myslíš?
Yeong-a.
Myslíš, že to má logiku?
Co ti na tom přijde nelogického?
Řekla jsem ti, že někoho mám.
Nestalo se, co si myslím, viď? Řekni, že ne.
Yeong-a.
Tys s ním spala?
Tys s ním vážně spala?
Ano, spala.
Hele, jak...
Jak to můžeš říct?
Yeong-a, jak jsi mi to mohla udělat?
Smlouvu s námi podepsal teprve před rokem.
Jak ses mohla vyspat s někým, koho znáš z práce...
A co my? My jsme se snad náhodou potkali na ulici
a nakonec jsme se vzali?
Poznali jsme se v práci.
To je něco jiného!
Co na nás bylo tak výjimečného?
Co na nás bylo výjimečného?
No přece my.
My a výjimeční? No to mě podrž.
Hele, náš vztah byl výjimečný.
Jak to o nás můžeš říkat?
Yeong-a, počkej!
Yeong-a, promluvme si. Prosím. Neodjížděj.
Pusť.
Povídám pusť.
Panebože.
Bože, to je hrůza.
Ženské jsou tak nelítostné.
Jakmile se k člověku otočí zády, je konec.
VÍTR Z NEW YORKU
ŽIVOTOPIS AUTORA V BODECH
Slíbíš mi,
že nenapíšeš můj životopis?
A že se postaráš, abych zemřel
jako spisovatel Kang Byeong-jun, a ne jako senilní stařec?
Slib mi to, Eun-ho, prosím.
SONG HAE-RIN
Ahoj, Hae-rin.
Že teď přijdeš?
Proč?
Měl by sis přečíst jeden rukopis.
Někdo nám poslal rukopis s názvem Hrdinové.
Pro všechny případy jsem ho prolétla
a myslím, že by ses na něj měl podívat.
Jak že se jmenuje?
Hrdinové.
Je to poslední avizovaný román Kang Byeong-juna.
Někdo nám poslal jeho rukopis.
Tenhle rukopis nám přišel.
Pořídila jsem si kopii.
Vyhledala jsem adresu je falešná.
Ani telefonní číslo neexistuje.
U e-mailové adresy neumím posoudit, jestli je pravá.
OD: PARK JUNG-HOON
Takže jsi ho už četla?
Buď se pan Kang vrátil,
nebo
někdo napodobuje jeho styl.
To si myslím.
Do firmy Gyeoroo jsem přišla, protože na ni pan Kang
převedl po ukončení kariéry práva k užití díla.
Byla jsem zvědavá.
Až pak jsem si uvědomila, jak je to zvláštní.
Nikdo mi neodpověděl, když jsem se ptala,
komu to prohlášení pana Kanga přišlo.
I teď tu jen tak sedíš a nic neříkáš.
Přitom patříš k zakládajícím členům.
To vážně nevíš,
komu přišlo to prohlášení a smlouva
týkající se publikačních práv pana Kanga?
Podívám se na to.
Řeklas, že to přišlo do firmy. Viděl to ještě někdo?
Ano, viděla to Ji-yul. Ten rukopis mi dala ona.
Projdu to a v práci si o tom promluvíme.
Dojeď dobře.
PARK JUNG-HOON
OD: PARK JUNG-HOON 148-23 ANYEONG-DONG, JONGNO-GU, SOUL
Vážený pane Park Jung-hoone,
jsem Cha Eun-ho, šéfredaktor nakladatelství Gyeoroo.
Četl jsem Váš rukopis
a mám několik otázek ohledně Vašeho románu Hrdinové.
Rád bych s Vámi nejprve mluvil po telefonu,
ale volané číslo prý neexistuje.
Zde je moje číslo.
Zavolejte mi, pokud máme román vydat.
OD: PARK JUNG-HOON PŘEDMĚT: TADY JE PARK JUNG-HOON
Pokud jste mi zkoušel volat,
pak už jistě víte, že i adresa je falešná.
A v tom případě Vám došlo,
že si přeji komunikovat pouze přes e-mail.
Odpovězte mi, prosím, pokud chcete román vydat.
Dám vám týden.
Trochu spěchám.
Týden?
Takže Eun-ho ví,
že já nejsem pan Kang.
Kde je? A co má v plánu?
Cha Eun-ho to určitě ví.
To on drží klíč.
23. DUBNA KANG BYEONG-JUN
Eun-ho!
Ahoj.
Četls ten rukopis?
Napsal jsem autorovi e-mail a on odepsal.
Přepošlu ti odpověď.
Takže e-mailová adresa byla pravá.
Co když...
Co když je to opravdu pan Kang?
Mnoho autorů změní styl
a vydá nové dílo pod pseudonymem.
I Romain Gary vydával romány pod pseudonymem Émile Ajar.
No... Já to prověřím,
takže o tom rukopisu nikomu nic neříkej, než zjistíme víc.
Dobře, jasně. Vyřídím to i Ji-yul.
Pojďme.
Proč jste ho předala panu Cha?
Když ho odeslal jeden z našich čtenářů,
neměl by se jím zabývat redaktor, kterému přišel?
Ano, tak by to mělo být. Ale tenhle rukopis...
Je to proto, že je to rukopis pana Kanga?
Poslední dobou velmi tvrdě pracuji.
Copak noví zaměstnanci nesmějí pracovat
se slavnými autory jako pan Kang?
Ji-yul.
Kdo ten rukopis odeslal?
Park Jung-hoon.
Poslal nám ho někdo jménem Park Jung-hoon.
Nejdřív to musíme prověřit.
Chápete?
Ať to zatím řeší pan Cha.
Vy hlídejte ostatní rukopisy.
Určitě najdete nějaký lepší.
Dobře?
Ano, paní.
Ale já chci.
Ano, promiňte.
Pan Nam tady teď není.
Omlouvám se.
Určitě dostanete brzy zaplaceno.
Pardon.
Nebyl tohle dneska pátý telefonát ohledně nesplacených pohledávek?
Dan-i.
Ano, pane.
Dan-i, dívali jsme se na ten marketingový návrh,
- který jste nám dala. - Ano?
Byl skvělý a nápaditý.
Ale vypadal trochu draze.
Není spousta marketingových strategií zdarma?
Například virální videa.
Dobrá. Změním návrh na něco nízkorozpočtového.
Četla jsem ten rukopis, který budete vydávat
letos v prvním pololetí.
Není skvělý?
Nemyslíte, že z něj bude bestseller?
Říkala jsem si,
že byste ještě měli vydání zvážit.
Proč?
Není dobrý?
Totiž...
Autor není ničím výjimečný.
A některé pasáže se překrývají s romány na internetu.
Příliš se to neliší od knih, které už vyšly.
Pokud jsou romány krátké a lehké, znamená to, že jsou podřadné?
Odpověď zní ne.
Ne náhodou se tyhle romány tak dobře prodávají.
Takový je trend.
Krátké a lehké čtivo čtenáře uklidňuje.
Dobře.
Musím to vydržet.
Vydrž tady.
EUN-HO
Nechceš vzít částečný úvazek
jako asistentka Cha Eun-ho?
Půjdeme do knihovny a pak na večeři.
Jasně, to bych moc ráda.
Tady je to.
Na.
Chci, abys shrnula, jak mohou rodiče působit na děti
od narození do šesti let věku.
- Dobře. - Dobře?
Dobře, pane Cha.
Soustřeď se na knihu.
Dan-i.
Pojď sem.
Viděl jsem u tebe v kabelce básně pana Na.
Ano, moc se mi líbí.
A tak je nosím s sebou
a čtu je pořád dokola.
Ze všech básní
se mi nejvíc líbí Díky tobě.
„Díky tobě se až do konce
nezakymácím, ať je vítr sebesilnější.“
„I když je svět plný chmur a úšklebků,
díky tobě jsem se stal někým,
kdo se dokáže usmívat, i když je sám.“
„Děkuji. Jsem šťasten,
že jsem mohl zůstat silný i během nejtěžších dnů.“
Co na mě tak koukáš?
Jestli budeš takhle koukat, dám ti pusu přímo tady na ulici.
- Být tebou, tak to udělám. - Dan-i.
Dan-i, tak dobře.
Tentokrát to udělám.
- Dej mi ještě šanci. - Ne.
- Je pozdě. - No tak. Zkusím to znovu.
- Děkuji, nechci. - Pojď sem.
- To nejde. - Ale jde.
Mohla jsem na Hrdinech odvést skvělou práci.
Nikdo to ještě neví.
Jak můžou mít jistotu, že to napsal pan Kang Byeong-jun?
Jasně.
Co děláš? Ty mě neposloucháš.
GYU-SEOK
HYE-IN
SHODA! POŠLETE VZKAZ
To je nějaká holka.
Je to zábava.
Spojí tě to s různými lidmi, kteří bydlí poblíž.
A tebe to zrovna spojilo s touhle holkou?
Ano.
Rád bych ji poznal.
Tady mám vystoupit.
Hej, je to ještě jedna zastávka.
- Jeď sama. - Ty se s ní jdeš seznámit?
Ano.
Díky, pane!
Co mám dělat?
Měla bych taky vystoupit. On jde za holkou.
Pane, pustíte mě ještě?
Nutně musím vystoupit, pane.
Copak jedu vlakem?
Proč jsou ty zastávky tak daleko od sebe?
Bože.
Počkej na mě, Hoone!
- Propána! - Je vám něco?
Něco není, jak má.
Mám strašně živou předtuchu.
A moje citlivé srdce začíná pociťovat úzkost.
- Vrátím se, až se trochu uklidním. - Jistě.
Budu v pořádku.
Fakt se omlouvám.
Musím ti něco říct o tom klukovi, co tu právě seděl.
Bydlíme spolu.
Cože? No a?
Jaképak „no a“? Nevíš, co to znamená?
To znamená, že s tím klukem, co tady seděl, bydlím.
To nemáš ani trochu černé svědomí?
Pardon.
Pamatuj si,
že ten kluk teď bydlí se mnou.
Toaleta je ucpaná. Je to vážná situace.
Lidi tam čekají ve frontě.
Můžete ji co nejdřív prošťouchnout?
Prosím.
Promiňte.
Rád bych studoval s lidmi, kteří pracují ve stejném oboru.
Kdy se můžu přidat ke skupině?
Myslím, že nikdy.
Proč ne? V marketingu jsem zapálený a ctižádostivý.
Ale z vaší spolubydlící jde strach.
Právě sem přišla a ztropila scénu.
Ji-yul tady byla?
Proč?
Proč tu byla? Hej, počkejte.
Proč jsi to udělala, Ji-yul?
Ji-yul, proč jsi to udělala?
Proč jsi tam šla?
Neříkej, že se ti Hoon líbí.
Ani náhodou.
Hoon se mi nelíbí.
Ji-yul!
Co máš za problém? Prý jsi v té kavárně ztropila scénu.
Co se děje?
Proč mi tak tluče srdce?
Ne, to není možné.
Proč jsi to udělala?
Víš, jak bylo těžké sehnat marketérku, která bydlí poblíž?
Marketérku?
Proto ses s ní sešel?
Už chápu. Chtěl jsi poznat marketérku.
Sejít se s někým, kdo pracuje ve stejném oboru.
Tak jsem se asi spletla.
Děsíš mě. Nech toho.
To je zvláštní. Proč mi připadá, že už jsem to četla?
Proč jen mám ten pocit?
ZÍTŘEK PLNÝ VÁŠNĚ VYHLÁŠENÍ VÍTĚZE ZA 7 DNŮ
Zbývá ještě týden.
Vy jste se přihlásila taky?
Samozřejmě.
Taky jsem tu zaměstnaná.
To znamená,
že zakládající členové právě teď hodnotí naši práci.
Takže...
Jejda, já se lekl!
Úplatky nepřijímám.
Jsem férový chlap.
Pane Kime.
Našla jste něco dobrého?
Jestli mluvíte o té soutěži, dohodli jsme se na odděleném hodnocení.
Viděl jsem něco zajímavého v...
Neříkejte. Ovlivnil byste mé hodnocení.
Při hodnocení musíme být nestranní.
Jen si tak pro sebe mumlám.
Na shledanou.
Haló?
Pardon.
NÁVRH K VYDÁNÍ
- Vteřinku. - Propána, to je moje.
To je moje.
Vyhraju první cenu. Bude ze mě vítěz.
Ano, díky.
- Díky. - Není zač.
ČÍSLO: 54
To je moje.
Budu to já.
Tys fakt spala s Yeong-cheolem?
- Ano. - Ne, lžeš.
Šla jsi tam jen proto, že pro nás pracuje,
a náhodou měl zrovna narozeniny.
Mysli si, co chceš.
Co jsi to...
Řekni, že to není pravda.
Tentokrát jsem si uvědomila, že potřebuju tři chlapy.
Vtipného, bohatého
- a dobrého. - Cože?
V čem dobrého?
Co...
To není možné. Jen blafuje.
Ona jen...
Já toho Yeong-cheola zabiju.
PORADENSTVÍ
SETKÁNÍ S MENTOREM DESET OSOB
To je fajn.
PRODEJNOST, KREATIVITA VYNIKAJÍCÍ
SETKÁNÍ S MENTOREM DESET OSOB
MOHL BY TO BÝT NÁVRH DAN-I?
Ale no tak.
Tohle vidět nemůžeš.
Jen ti nesu tohle.
Ty už tady nepracuješ.
Fakt jsem ti jen přinesla tohle. Napij se.
- Nic za to nechceš? - Jasně.
Fakt je to jen tvoje dobrota?
Tak běž tamhle.
A sem nechoď, jo? Radši sem nechoď.
Tenhle je nejvýjimečnější.
Má jasnou koncepci
a líbí se mi, že jde s dobou a má prodejní potenciál.
Souhlasím.
Líbí se mi, že přistupuje ke čtenářům
jako k dospělým lidem.
A nejlepší na tom návrhu je,
že má dlouhodobou obchodní hodnotu.
Líbí se mi, že to má být paperback
i to, jak má být kniha organizovaná.
Byl to nejrealističtější návrh, který odpovídá dnešnímu trhu.
Takže se líbí všem. Mně taky.
Dá se vydat formou série.
Jeho autor má dlouhodobou perspektivu.
- Takže jednohlasné rozhodnutí? - Ano.
Tak se podíváme, kdo to podal.
Bože, to jsou nervy.
Jen co zadáme číslo,
budeme znát vítěze.
To jsem zvědavý.
Za vteřinku vám to povím.
Kdo ví? Třeba je to Ji-yul.
- Jasně. - To pochybuju.
Myslím to vážně. Tvrdě teď pracuje.
Takže.
Teď stisknu „Enter“.
- Je to Ji-yul? - Fakt?
Co?
- Co je? - Kdo to je?
- Je to Ji-yul? - Jdu si pro kávu.
Proč?
- Co se děje? - Kdo to je?
Kdo vyhrál?
Proboha.
- To snad ne. - Neuvěřitelné.
Jo!
Jsem silák!
BLAHOPŘEJEME! ČÍSLO 56 PODPŮRNÝ TÝM, KANG DAN-I
To byla Dan-i?
Jenže ta už tu nepracuje.
Tak vybereme někoho jiného?
Vzít ji zpátky nemůžeme.
Co uděláme?
- Radši to překontroluju. - Jaký to má smysl?
Věděl jsem, že odejde jako vítěz.
To je moje Dan-i.
Jejda.
Co je s tím překladem?
Jako by každou pasáž překládal někdo jiný.
Styl není jednotný.
ONA NENÍ ANDÍLEK
Co to je?
JSEM SPOKOJENÝ
Vždyť je to totéž.
To snad ne.
I chyby jsou totožné.
Takže překladatel jen překopíroval
pasáže z už vydaných knih?
To se snad zbláznil.
UTRPENÍ MLADÉHO WERTHERA
- Pane, už jste zpátky? - To jsem.
Pane.
Myslím, že tento rukopis vydat nemůžeme.
- Je v něm problém s překladem. - Jak to myslíte?
O jakém problému je řeč?
Nerada to říkám,
ale je to směs překladů z jiných knih.
Vidíte? I chyby jsou stejné.
- Dan-i. - Ano, pane.
Obrátím se na překladatele sama.
Nedělejte z toho vědu.
Vy...
o tom víte?
Už jsem překladateli zaplatil
a dohodli jsme se na obálce. Je těžké začínat znovu.
A co lidé, kteří tvrdě pracovali na tamtěch knihách?
Co překladatelé, kteří opravdu překládali?
Dan-i.
Co kdybyste se vrátila do práce a nedohadovala se se mnou?
Ji-yul, nemají dneska vyhlásit výsledky?
No jasně. Nemá se dneska vyhlásit vítěz té soutěže?
Proč ještě nic nevíme?
Kofein. Potřebuju kafe.
Co je? Co chcete?
- Prosím? - Nekoukejte.
- Cože? - Vraťte se k práci.
Jistě.
Baví vás to?
Tohle je problém.
Proč jsme to sem vlastně psali?
„Do soutěže se smí přihlásit kdokoliv z nakladatelství Gyeoroo.“
Kdokoliv.
Kdokoliv?
Škoda, že jsme to neopravili.
Takhle je to otevřené všem.
Pane Cha!
Pan Cha právě odjel na přednášku.
Sakra.
Co budeme dělat? Už je skoro čas to vyhlásit.
Mluvím o Dan-i.
Musíme být fér. Soutěž byla anonymní.
Ale jak teď můžeme být fér?
Copak firma nemá pravidlo speciálního náboru?
Speciálního náboru?
Moment. To můžeme?
Proč se mě ptáte?
Je to v předpisech.
- Co se děje? - Nevím.
To je neskutečné.
UTRPENÍ MLADÉHO WERTHERA
RADOSTI A STRASTI PRÁCE
Udělejme 7 000 výtisků.
Kdo by koupil 7 000 výtisků prvotiny bezejmenného autora?
A proč jste tedy dělali knihu, která se neprodá?
Tahle schůze se koná právě proto,
aby se ta kniha prodávala.
Takže 5 000. Začneme na pěti tisících.
A protože je to prvotina, dáme si záležet na marketingu.
To je určitě rukopis paní Yu.
Kde je? Tak kde je?
Cítím to. Voní jako bestseller.
Taky ty knihy nechci přelepovat.
Ale
nemůžu nechat z 5 000 knih nadělat cáry papíru!
Poslouchejte, dostali jsme další objednávky na dvě knihy.
Ta je moje!
Tu jsem redigoval já.
Co jsem vám říkal? Že si povede dobře.
Neblázni, to je jen díky dobré marketingové strategii.
Tohle je špatně.
VÝPOVĚĎ
Výpověď?
Dan-i, co to...
Tohle je loupež.
Kopírovat překlady jiných?
Co to pro redaktory těch knih znamená?
A pro lidi z marketingu, kteří se usilovně snaží ty knihy prodat?
Kradete jejich těžkou práci
a čtenáři si tu knihu bezelstně koupí.
Ale nemůžete přece dát...
Tady už pracovat nemůžu.
Je mi líto papíru a stromů.
Cítila bych se trapně před jinými nakladateli a redaktory.
Proto už tady pracovat nemůžu.
Dan-i...
KNIHY PUREUNMAEUM
A jsem zase nezaměstnaná.
Fakt se musím naučit zvládat emoce.
Idiotko.
Pane Kime, jak jste...
Vy jste slečna Kang Dan-i?
Ano.
Já jsem prezident Kim Jae-min
z nakladatelství Gyeoroo.
Jsem zde,
abych vám nabídl práci.
Zvýšíme vám plat o 150 procent.
Ale proč...
Ale já se mám v tom nakladatelství dobře.
Vskutku?
A co takhle o 200 procent?
Budu zakládající členkou.
Je to malá firma a budovat ji je moc zajímavé...
Už nebudete v podpůrném týmu, ale v marketingu.
Přijmeme vás na základě pravidla speciálního náboru.
Vážně?
Právě jsem ztratila chuť.
Chceš říct, že mezi tebou
a tou vysokou dívkou to skončilo?
Nudils ji, viď?
Mladým dámám se dnes líbí muži se smyslem pro humor.
Přestaň si mě dobírat. Už tak se cítím hrozně.
Jestli odešla, tak to hoď prostě za hlavu.
Proto jsi mě měla a neřekla mu o tom?
Bylo to tak nejlepší, ne?
Dostala jsem sladkého chlapečka, jako jsi ty.
Nechybí ti?
Chci ho ještě někdy vidět,
ale život se nevyvíjí tak, jak by si člověk přál.
„Kim Hyeon.“
VZTAHY MEZI POSTAVAMI
„Ahn Yeong-ju.“
„Park Seong-hun.“
Nejdete už domů?
Ještě musím něco ověřit.
Jestli jste ještě neměla večeři,
co kdybychom si něco objednaly? Paní Go je tu taky.
To je dobrý. Uklidím tu a pojedu domů.
Jistě.
DOHODA O UKONČENÍ SMLOUVY
LEE JEONG-SEOP
Odpovězte. Rozeslala jste tu zprávu, nebo ne?
Ano.
Požádala jsem o to Dan-i.
Vzpomínáte? Požádala jsem vás,
ať na podporu prodeje pošlete zprávu o ukončení smlouvy.
Takovou zprávu jsem nikdy nedostala.
Žádala jsem vás o to před autorským čtením paní Yu.
Není jiná možnost.
DOHODA O UKONČENÍ SMLOUVY
Tak dělej.
DOHODA O UKONČENÍ SMLOUVY
Co se děje? Co si počnu?
Song-i, víte, že...
Ano?
Co je to? Skartovačka je porouchaná?
Proč...
DOHODA O UKONČENÍ SMLOUVY LEE JEONG-SEOP
Chae Song-i.
Takže za to můžete vy, a ne Dan-i?
Vy jste svoji chybu hodila na smluvní pracovnici?
Ne, to není pravda. Já ne.
Prostě jsem na to zapomněla.
Myslela jste, že tu smlouvu zničíte a bude po všem?
Co se děje, paní Go?
Dohlédněte, ať o tom sepíše zprávu.
Ve věci té Lee Jeong-seopovy výpovědi
udělala chybu Song-i.
Vážně jsem myslela, že jsem ji o to požádala.
Ale nakonec to dobře dopadlo.
Pan Kim ji prý přijal zpátky.
Omlouvám se.
ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ OBJEDNÁVEK
Ty odpadky!
Odnesu vám je z očí.
- Pusťte. - Vyhodím je.
- Pustíte to laskavě? - Já je za vás vyhodím!
ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ OBJEDNÁVEK
HRDINOVÉ
YEONG-JU SE S KNIHOU VYŘÍTILA NA DVŮR
„Yeong-ju se s knihou vyřítila na dvůr.
Hyeon běžela za ní.
Čiperný smích obou dívek
se rozléhal na malém dvorku.“
Jak se asi...
To byl Ji Seo-jun.
Je to Ji Seo-jun.
Proč to udělal, sakra?
Ne, nejdřív bych měla zavolat Eun-ho.
SONG HAE-RIN
Tak kdy se vracíš do práce?
Nastupuju zítra.
Pár dní si odpočiň.
Chci začít pracovat hned.
Po všech se mi stýská.
Zítra je pátek.
Nechceš jet po práci na výlet?
Promiň, ale zítra jedu do Kapyongu za panem Kangem.
Jeďme příští týden.
- Vymysli místo, kam chceš jet. - Dobře.
Pořád na to musím myslet.
Na co?
V tom diáři stojí, že ho navštívil syn.
Napsal tam i něco dalšího.
Že za svého syna pokládá mě.
Ne.
Myslel si, že jsi jeho syn ty, protože si na něj nemohl vzpomenout.
Přišlo mi to divné.
Toho dne jsem pana Kanga nenavštívil,
ale on si pořád pletl data. Někdy je dokonce zapomněl napsat.
Kdo je to v tuhle dobu?
To je slečna Song. Co uděláme?
Nic. Hae-rin ví, že bydlíme spolu.
Eun-ho, proč mi nezvedáš telefon?
- Telefon? Kam jsem ho položil? - Otevři. Je to naléhavé.
Dobře.
Co mám dělat? Měla bych být u sebe.
Ne, to je dobrý. Zůstaň tu.
Zůstaň tu.
Eun-ho, ten rukopis Hrdinů...
Dlouho jsme se neviděly.
Dan-i, daří se vám?
Prý se vracíte k nám do práce.
Blahopřeji.
Nejdřív se posaď. Probereme to.
Proč jsi mi nevzal ten telefon?
Víš, kolikrát jsem ti volala?
Nevím. Kam jsem dal telefon?
- Zkusím ho najít. - Dobře.
Eun-ho, byl to Ji Seo-jun.
Ten, kdo napsal Hrdiny.
Byl to Ji Seo-jun.
Navlas stejnou větu jsem onehdy viděla na listu ze skartovačky.
Vystudoval korejskou literaturu.
To je dobrý. Posaď se. Je to pracovní.
Měl jsem jen vibrace, neslyšel jsem.
Neřekl jsem ti to, abys neměla starost. Někdo nám poslal rukopis.
Název zní Hrdinové.
Hned tě napadl pan Kang Byeong-jun, viď?
Jenže autorem je Park Jung-hoon.
Něco na tom nehrálo, takže jsme si to nechali pro sebe.
A já právě zjistila,
že ten román napsal Seo-jun.
DATUM NAROZENÍ: 23. 4. 91
„23. dubna.“
Prosím?
To má Seo-jun narozeniny.
Měl to ve smlouvě.
- Řekněte mi kód. - Kód je 0423.
- 0423? - Ano.
Dobře. 0423.
MODRÁ NOC 23. DUBNA
20. listopadu 2008.
Navštívil mě syn.
Tím synem je on.
Je to syn pana Kanga.
Jak to myslíš?
Myslím, že Seo-jun...
je syn pana Kanga.
Moment...
Pan Kang žil celý život sám, ne?
Vy mi něco tajíte, že?
Nemám to vědět?
HRDINOVÉ
OD: PARK JUNG-HOON
CHA EUN-HO
Pane Ji, tady je Cha Eun-ho.
Sejděme se zítra odpoledne.
Pomozte mámě, prosím. O nic víc nežádám.
Pomozte jí, prosím,
pane.
Netušil jsem, že se vám líbí takové lokály.
Poprvé jsem sem přišel na střední.
Tehdy jsem si dal jen lívance.
Panu Kangovi se tento bar moc líbil.
Tak mě napadlo, že se bude líbit i vám.
Když jste fanoušek pana Kang Byeong-juna.
Chcete říct, že tenhle román napsal pan Kang?
Lidé, kteří ho dobře neznají, by si to mohli myslet,
ale já mám jiný názor.
Jak si můžete být tak jistý?
Nikdo by nenapsal kompletní román jen proto, že je jeho fanoušek,
pane Park Jung-hoone.
Mám vám svěřit tajemství?
Tajemství za názvem
posledního Kangova románu 23. dubna.
NA NEFÉR SVĚTĚ JE FÉR, ŽE KAŽDÝ ŽIJE JEDNOU.
JE NA TOBĚ, JAK SI ZAŘÍDÍŠ ŽIVOT.
SPLNIT SLIB JE VZÁCNOST, JAKO KDYŽ VE TMĚ ZÁŘÍ HVĚZDA.
PLAKALA ZA MĚ A JÁ JÍ STÍRAL SLZY.
K UTĚŠENÍ MI TO STAČILO.
HAPPY ENDY JSEM POKLÁDAL ZA TRAPNÉ, ALE TEĎ SE O NĚ SNAŽÍM.
JSME MALÍ, ALE MŮŽEME JÍT KAMKOLIV. KDYŽ CHCEŠ, DOKÁŽEŠ VŠECHNO.
VÁŠEŇ SE ŠÍŘÍ STEJNĚ JAKO TEPLO Z OHNĚ.
MĚNÍ SE V NADĚJI A ŠTĚSTÍ.
ROZHODLA JSEM SE NELITOVAT ODCHODU, ALE MILOVAT HO VROUCNĚJI.
V té tašce je všechno, co chcete vědět.
Podívejte se.
Tady jsem, Seo-june.
Chci tady být pro vás.
Cože? Přišel jsem, protože jsem měl starost.
Blahopřejem!
- Podívej se na mě. - Ta Dan-i má ale štěstí,
že má tak vřelého kluka.
23. dubna.
Ta otázka mě posledních deset let trýznila.
23. DUBNA
NAVŠTÍVIL MĚ SYN
„Nezapomněl jsem na tebe.
Pamatuju si tě.“